- Отговорете ми честно.
Ако ви кажа, че ви обичам...
и бих зарязал всичко, само за да бъда с вас,
какво щеше да ми отговориш ?
Лека нощ, Поли.
- Да, това си е успех тази вечер.
Нека позная:
На жена ви й е писнало да тичате по фусти...
взела децата и си заминала.
Малко е по... малко е по-сложно.
O, да. Винаги е така. Всички си мислят, че тяхната история е неповторима.
Но нека да споделя с вас моя опит...
- По дяволите. - Точно така.
- Ето това исках да чуя. - Не, виж,
Това е дълга история, а аз знам, че сте много... знам, че сте много заети,
и не ми се ще да си разказваме истории...
- Чакай, чакай, чакай. Не, не, чакай. - ако искаш да научиш истината.
Хмм ?
Добре, а сега ми кажете, Отче, преди колко време за последно сте пили нещо?
Еми, има няма минута и половина.
Добре. А сега да чуем за децата.
Ok. Хм,
- Така, виждаш ли това от дясно? - Мм-да.
Това сла... сладкото ?
- Това съм аз.
- Много си сладък. - Брайън Фин.
- Поли Чопра. - Ok. .
- Сега, виждаш ли това дете ? Това е най-добрия ми приятел Джейк. - Хмм.
- И той ли е свещеник? - Джейк? Не.
Ъъ... той е...той е равин.
Хайде. Свещеник и равин? Мисля, че съм го чувал това.
Не, виж. Не си го чувал,
повярвай ми, за това не си чувал, ок?
Значи тук имаме свещеник и равин,
- и те са най-добрите приятели. - Хмм.
И преди да станат свещеник и равин, и двамата са познавали това момиче.
- Aха, момичето. - Да.
- Кое е това момиче? - Това е Ан Райли.
Райли? Нека позная: Тя сигурно е станала монахиня.
Не точно.
Запознахме се на курса за Шеста степен в Манхатън.
Вече познавах Джейк, а там се запознахме и с Ан.
Не, чакай. Знаеш ли какво? Спомням си точно как се запознахме,
защото това беше един незабравим момент от моя живот.
След това бяхме неразделни.
Джейк и аз се развихме късно.
А едно момиче със Седма степен може да бъде много непостоянна.
Но не и Ан. Предаността й към нас беше постоянна.
Aн беше идеалната приятелка за едно 13 годишно момче...
нали си спомняш за Джони Куеси и Татум О'Нийл в "Лисиците".
Да! Да!
- Само, че ние бяхме трима.
Aн ни наричаше "двамата Micks и Yid" Даже искаше да ни направи фанелки.
В Ню Йорк живеят 8 милиона души,
но когато тримата бяхме заедно, все едно си бяхме на някой наш самотен остров.
Но Ню Йорк си е остров.
Опитвам се да придам малко приказен ефект, нали ти разказвам история.
- Извинявай, давай нататък. - Хмм, ОК.
- След това се случи нещастие.
През лятото, след Осмата степен, бащата на Ан получи работа в Калифорния,
и тя замина с него.
Що се отнася до мен и Джейк, нашето приятелство стана още по-силно.
И ние си бяхме две деца, като всички други в Ню Йорк,
но нашата връзка имаше един необичаен елемент:
Ние бяхме очаровани от нашите религии.
- Той ми показа тайните ритуали на юдеизма,
а аз му разкривах тайните на католицизма.
Просто запомни: ''очила, тестикули, часовник, портфейл.''
Обзалагам се, че си задаваш въпроса, защо две деца ...
в днешни дни и на тази възраст искат да станат свещеник и равин
Знаеш, че хората не говорят много за своето призвание,
но аз знаех, че това е моя път.
Даже тогава, хората се чувстваха добре, когато споделяха своите проблеми с мен.
Родителите ми мислеха, че не могат да имат повече деца.
И майка ми винаги ме наричаше нейния ''Дар от Бога''. Това ме разнежваше
и когато станах на 8 години й казах, че искам да върна услугата на Господ.
Тя беше толкова щаслива, че се разплака.
Баща ми само искаше да знае, дали работата за Господ има нещо общо със зъболекаря.
А Джейк разбра своето призвание малко по-късно от мен.
В началото религията беше хоби за него.
Имам, имам,
трябва ми, трябва ми, имам, имам,
трябва ми, имам.
Джейк беше от онези специални деца.
Нали се сещаш, умен, популярен... всичко му се отдаваше лесно.
Той просто имаше аура около себе си. Като го погледнеш, веднага ти става ясно,
че това дете може да направи каквото поиска в живота си.
Фамилията на Джейк бяха трето поколение банкери.
Баща му и брат му се опитваха да го убедят да се присъедини към семейната фирма.
Той много мисли по въпроса, но накрая реши...
че иска да се занимава с нещо по-различно.
Когато реши да стане равин, решението му беше твърдо.
Виж, не искам и да чуя за вас!
Постъпихме в Семинарията, както другите постъпват в армията или в Корпуса на мира...
- Това си беше приключение. - Oooх!
След като завършихме теология,
и двамата се върнахме в Ню Йорк...
където бързо навлязохме в практическите аспекти на нашата работа.
- Oу ! - Oу !
- Oх, oх ! - O! Господи!
- Независимо от първоначалните неуспехи, в крайна сметка ние влязохме в релси.
- По-спокойно. Карай по-леко, ОК? - Добре.
Шабат шалом, на всички.
Преди да започнем, искам да ми направите една услуга.
Искам всички, които са отзад, да дойдат и да седнат тук на първите три реда.
Хайде, момчета! Да опитаме още веднъж. Шабат шалом.
- Шабат шалом! - Благодаря ви мамо.
Мадам, вие отзад. Да, вие. Елате насам!
Бог не обича самите, уверявам ви.
Тази сутрин ще бъдем Фуджийс, не Лаурън Хийлс.
Ok, майка ми беше единствения човек в стаята...
постигайки нивото на шабат шалом...
което можеше да постигне.
Г-не, защо си тръгвате...
Прието е да се тръгва след причастието.
А сега, дайте ми нещо, с което мога да работя, приятели!. Шабат шалом!
- Шабат шалом! - Добре! Сега сме готови за "daven" !
Не искам да се хваля, но се чу за новия закон в града
и скоро всички къщи ще се напълнят, знам, че го искаме.
- Знам, знам!
Аз...аз... сега сериозно, всъщност за какво се разказва в историята за Содом и Гомора?
- Кой. Стив Поснер. - Сексуални перверзии.
''Сексуални перверзии.'' Стив Поснер е гледал прекалено много Spice Channel.
Седемте смъртни гряха. Кой може да ги изброи...
Седемте смъртни гряха?
Хора, това е един известен филм с Брад Пит.
Лот го наема да го охранява.
Какво става после ? Кой. A!
Грета Мусман, преди да извади белезниците.
- Господ пощадил Лот и семейството му.
Бинго! Двуседмична почивка за Грета! Заминава за Бахамите!
Когато човек се замисли,
Бог много прилича на Blanche DuBois.
Той винаги разчита на добротата на непознатите.
За това се разказва и в тази история...за нас, да се грижим един за друг.
Бог разчита на нас да се грижим един за друг.
Всъщност, аз не научавам много за вашата вяра, като ви задавам такива въпроси.
Но това не са въпроси за вярата, а въпроси за религията,
и е много важно да разберете разликата между религия и вяра.
Вярата, това не са точни отговори.
Вярата е чувство, интуиция.
Това е чувството, че има нещо по-голямо, което свързва всичко,
което ни свързва и нас.
И това чувство, тази интуиция е Бог.
И че сте дошли тук тази вечер в неделя,
да установите връзка с това чувство... това е изпитание за вярата.
Достатъчно е да се огледам наоколо, да видя препълнената църква...
и да разбера, че това което правим като общност е добро,
дори и никой да не знае отговорите на мойте въпроси.
Да се помолим.
Джейк и аз обсъждахме как да освежим нашата вяра,
за да бъде в крак с времето, а някои стари неща да отпаднат.
Джейк казваше, че трябва да им дадем старосветския Бог в светлината на новото време.
- Почувствайте "prana".
Нашата първа голяма идея беше да превърнем една изоставена дискотека...
в католико-еврейски център...
една мешавица между Fiddler on the Roof, Lord of the Dance и Вuena Vista Social Club.
Не беше лесно да осъществим една такава идея,
но нали затова живеехме, да правим нещо.
Искахме да влезем с нашите религии в 21 век на всяка цена.
И щяхме да го правим колкото е нужно.
Джейк казваше, че приличаме на млади ченгета, които излизат по принуда и после треперят...
гледал си ''The God Squad. ''
Хайде, давай, браво.
O, Бен Люис дойде сутринта в офиса и каза, че се оттегля.
- Равина Люис? - Да.
- Това е края на една ера. - Знам.
Това е интересно. Кога ще ти предаде длъжността си?
Добре, ще ти кажа,
в съвета има хора с назадничави идеи, които не разбират какво правя.
Нали разбираш? И освен това не съм женен.
- Не си женен ли? - Недей да мислиш, че това не е важно.
Чакай малко, чакай малко. Ти сериозно ли ми говориш...
че ако не си намериш едно хубаво еврейско момиче и не се ожениш през следващите 6 месеца...
- няма да получиш тази работа? - Искам да ти кажа...
че досега нито един ерген не е бил главен равин на B'Nai Ezra откакто съществува Синагогата.
- Ъъ... имам предвид... - Знам, това е...
По-добре се хващай за работа.
Разкажи ми за това. Това е притесняващо.
Ok, ok. Забрави за това. Трябва да се запознаеш с някой, нали?
Не, просто искам да се запозная с някой спонтанно, ей така, случайно,
това е всичко и почти невъзможно за мен.
- Защо? Не разбирам. - Защото съм равин!
Да, да. И какво от това?
Еми това, че всеки път когато съм с момиче, се чудя дали тя е с мен заради мен самия...
или защото съм равина Джейк.
Знаеш, че има определено очакване. Не мога да правя това което искам. Аз трябва да...
Не знам. Евреите искат равина да бъде това, за което те нямат време да бъдат.
И католиците искат техните свещеници да бъдат такива, каквито те не могат да бъдат.
- Знаехме го това и преди. - Да.
Ей, човече, виж това. Отбора на Бога е тук.
- Какво става Шабаз? - Ще ни освободите ли игрището или да ви сгазим?
Кажете си молитвите приятели, защото днес не съм в настроение.
- Майната ти Шабаз!
- Чао, ще се видим Шабаз. - Поздрави на майка ти.
- Ще предам.
Не искам повече да играя с тези. Свалят ми формата.
Oх, мога ли само да кажа ''oy'' ?
Aмин на твоето ''oy.''
- Какво се случи с нашата младост? - Тя свърши на 30, приятелю.
- А, като cтана дума за нашата младост, забравих да ти кажа още нещо. - Какво?
- Няма да повярваш. Познай кой ми се обади. - Кой?
Ok, помисли, коя е най-готината жена, която ти и аз някога сме познавали.
Не е трудно. Ан Райли, осма степен, това е.
- Позна. - Какво? Тя ти се е обадила?
- Да, да. Напълно неочаквано. - Ан Райли ти се е обадила? Защо?
Идва на работа в Ню Йорк и иска да се видим.
- Тя просто ме потърси, да. - Наистина? Ан Райли. А сега какво прави?
Тя, един вид анализира някакви съвместни действия или нещо такова,
не можах точно да схвана. Някакъв много влиятелен бизнес, нали знаеш...
- Жена? Ха... - Да, жена, така е.
- И ти й разказа за нас? - Да. Тя се изненада приятно.
Имам предвид, смя се около 10 минути, но и беше приятно.
- Човече, но това е супер. - Знам.
Чудя се защо ли ти се е обадила.
- Какво искаш да кажеш? - Имам предвид защо на тебе.
- Ти още ли си осма степен? - Tова е разумен въпрос.
- Ние и двамата сме в указателя. - Но Фин е преди Шрам, нали?
Това е смешно.
По азбучен ред.
Мисля, че трябва да го махнем това. Приличаме на идиоти.
- Млъквай, добре сме си. - Ти млъквай.
- Мислиш ли, че се е променила? - Не, сигурно още е 45 кг и слуша Leaf Garrett.
За твое сведение е '' Lafe.''
Дълго ''A.'' Гледал ли си '' Behind the Music'' ?
Хей, хайде, мръдни малко. Възбуден си. Това ще бъде страхотно.
Отново ще бъдем тримата, направо не мога да повярвам.
- Това тя ли е? Не. - Не.
Ухха.
- Привет... Mери, - Mери,
- има... нещо. - има нещо.
Здравейте, момчета.
- Нещо не разбирам. - Всъщност съм като водопроводчик, който фиксира пробити корпорации.
- Уха! - Джейк Шрам.
- Да. - Как си? Кой си ти? Разкажи ми всичко.
- Искам всичко да знам: работа, жени, новини. - Добре...
Не, хайде. За него знам всичко. Ти почни.
- Направо сега. Мъже. - Добре. Работата е добра, наистина добра.
- Новините: Родителите ми са пенсионери и са щасливи, а аз се занимавам с йога. - Mъже.
- Ето това е моя живот. - Мъже. Не. Хайде. Не ни лъжи. Да вървим.
Нямам никакви отношения. Нямам време за това.
Работя по 100 часа на седмица. Вие момчета и понятие си нямате.
Хей, хей, чакай малко. Аз мисля, че и ние не работим малко...
- Да, работим за... На пълна работна седмица. - Tова е шефа.
Не, аз работя повече от Бог. Ако ме беше наел мен, щеше да сътвори света до четвъртък.
Супер. Tова е страхотно. Искаш да кажеш, че въобще няма да можем да те виждаме.
- Не, за вас приятели, ще намеря време.
- Уха, чувствам се специален. - Tова е чантата ми.
- Аз ще я вземе. - Не, аз ще я взема!
Аз ще я взема, човече. Не, аз ще я взема. Дай ми я.
Ok. Благодаря.
- Добре ли си? - Да, не. Да вървим.
Помните ли имената на някой от децата, с които ходихме на училище?
- Помниш ли Арам Салаам? - Хмм.
Баща му беше дипломат. Казваше, че не могат да го глобят за неправилно паркиране...
защото имал дипломатически имунитет.
- Помниш ли Елан Портной? - Да, винаги се оплакваше от нещо.
- И винаги пушеше марихуана.
А спомняте ли си нашия клуб за кражби по магазините?
O, да. Трябваше да откраднеш нещо, за да станеш член.
- Вие двамата как сте с баскетбола?
Помниш ли когато си сложи топката под фанелката и каза, че си бременна?
- Да. - Беше на 12 години.
Да, това беше Ню Йорк през 80-те. Човек можеше да се измъкне безнаказано от всякакви неприятности.
- Трябва да се прибираме вече, нали? - Да, стана късно.
Добре, но аз още не съм си преместила часовника. За мен сега е 20.00 часа. Да се разходим още малко.
И така, това е жилището на енорийския пастор. Звучи малко като мръсна дума.
- Чудесно място да се запознаеш с много пиленца. - Абсолютно.
O, сигурно е така. И как са нещата с пиленцата?
Хм, не питай. То...то...това не е интересна история.
- Защо? - Защото цялото паство иска той да си намери момиче.
- А това го кара да се чувства неудобно. - И какво лошо има в това?
- Работата е там, че пандите не се чифтосват, когато са в плен. - Какво значи това?
Това значи, че всички тези жени продължават да ми определят срещи, които аз не мога да отказвам.
Те са много сплашващи. Като ''Koза Ностра'' са.
- O. - Истина е.
- Tе са едни малки жени, но са много решителни. - Вече ставаш мелодраматичен.
А, така ли? Виж това.
Тази сутрин получих един факс от една такава.
Я да видя. Али Декер.
- Да, виж най-долу. - Имала секция ''занаяти''.
- Така ли? - Да, печелиш. Тя разбира джогинга като занаят.
Виж, тя дори не прави разлика между хоби и занаят.
- Може би се занимава с това професионално. - Трябва да се срещна с това момиче. Защо не мога да й откажа, как мислиш?
- Не знам, защо? - Защото не мога да допусна да се отчуждават.
- Имам нужда от хора в храма. - Спокойно, всичко ще бъде наред.
O, Боже, нека всичко това бъде безболезнено.
- Здравей, точно навреме. Аз харесвам равините. - Здравей.
O.
- Хей, това е едно прекрасно място. Наистина е много хубаво. - Mоята бърлога.
- Ей сега съм готова - Колко много простор.
Знам.''Благодарение на татко'', нали разбираш?
Напред, момиче!
Няма болка, няма печалба!
O! "Вторниците с Мори". Обичам тази книга.
Готова съм.
Ъъ...ти ли си направила тези касетки?
- Будалкаш ли ме? - Не.
Тези касети са моя живот. Упражненията са моята религия.
- Това не е игра на думи. Пипни ми коремните мускули!
- Не е зле, нали? - Oух.
- Удари ме. - Моля?
Хм, не искам да те удрям.
Мисля, че разбра, равин Шрам, че за не съм толкова слаба.
Мога да кажа, ъ... наричай ме Джейк, става ли?
Ok, Джейк, нека сега да изясним някои неща.
Първо: аз много те харесвам,
и ако не ме лъже вътрешния глас, мисля, че и ти ме харесваш.
- Добре, искам да кажа, ние току що се запознахме... - Второ: аз съм много неща.
Не можеш да ме определиш с едно нещо.
- Сега наясно ли сме Джейк? - Да.
- Тогава да продължим! - Аз няма да те удрям.
- Удари ме! Удари ме. - Ти си жена. Няма да те ударя.
- Нищо няма да ми стане. Не ме е страх. - Сигурен съм...Знам...но ти си жена...
- Да не си някой женчо? Женчо, женчо. - Не съм женчо... Добре
O. Добре ли си?
Добре съм, само ми вземи чантата. - Сигурна ли си?
- Oк. Каза, че нищо няма да ти стане... - Добре съм!
Чудесна е, тази лента за главата.
- O, радвам се, че я забеляза. - Да, какво е това?
- Направена е от умствено изостанали. -O, наистина ли?
- Да. Трудно се контролират. - Изглежда наистина много хубава.
- Да, действително... изглежда... - заедно изглеждат добре.
- O, не, не, не. - Боже. Разкарай се...
- Разкарай се от масата! - Не, не, не !
Уоо...уоо! Всичко е наред. Хей, ето.
Ето. Недей... Ето. Благодаря.
- Благодаря, приятен ден. - Трябва да си измиеш ръцете.
- Нали не искаш... - Всичко ще отиде за пиячка!
Добре, беше ми много приятно. Благодаря, беше чудестно.
- Лека нощ. - Няма ли да влезеш да ме приспиш?
Аз...аз...аз, не би трябвало.
- Повярвай ми, трябва.
Не, не мога. Аз...аз... Аз съм твой равин.
- Нали разбираш? - Казвам ти, че можеш. Искам те.
- Аз...аз...
Това е хубаво, но...един приятел ме чака в къщи.
- Приятел ли? - Приятел... мъж.
A... имам предвид куче.
- Хубаво кученце, казва се Пинки. - То може да почака.
- Не, не, не може, ротвайлер е. - Добре, ела само за малко.
Не, не, не! Недей, недей!
Виж, това куче е много привързано към мен.
За всичко има нужда от моята помощ. Ще изцапа навсякъде
- Изпрати ми сметката за почистването. А ти се разкарай от тук. - Не, чакай, чакай малко.
- Бих искал...Това не е... - Подлудяваш ме равине.
- Ти... не, не. - Ела с мен просто за една минута.
- Хайде, само за една минута! - Не мога!
Просто ела, хайде!
Добре ли си? Да.
- O, уоо. - Хайде! Хайде!
Благодаря, беше ми много приятно. Ще се видим в синагогата!
Уух?
Не си играеш с мен, нали Фил? Сигурен ли си?
Ok. Защото знаеш, че на мен тези не ми минават, нали?
Ok. Добре, ако резултатите са налице, значи работата е уговорена.
Разбира се, очаквам ги в писмена форма до края на деня.
Добре, до края на деня, Фил.
А, заеквам ли? Добре, Фил, знаеш ли какво? Нямам време за това.
- Трябва да тръгвам. Фил? Трябва да тръгвам.
Ама, че работа.
( Whispering ) O, да, бейби.
Ok, ok. Всичко е наред. Време е за почивка. Почивка.
- Провалих се. Ще ми вземат "yarmulke"-то. - Не, не. Не си се провалил.
Провалих се.
Добре, провали се.
Но това е добре. Предполагаше се, че ще се провалиш.
Това не е състезание по пеене, а верски обред.
Има го във всички култури. Та ти нямаш още 13 години.
Бог знае, че гласа ти ще се промени на 13 години.
Има причина да правиш твоя haftorah на тази възраст. Това е предизвикателство.
Бог те предизвиква. Нарича те будала.
Трябва да отидеш при Него и да му кажеш ''Хей, hashem,
''мислиш, че можеш да ме уплашиш с, ъъ...
библейския староеврейски език, само защото топките ми още не са узрели?''
Аз сериозно! Аз сериозно! Ти трябва да Му покажеш какво можеш.
- Как? - Като се провалиш със стил! Прегърни своя провал...
и просто кажи: ''Харесва ми, че се провалих.''
- Харесва ми, че се провалих. - Добре! Но кажи го с финес: ''Харесва ми, че се провалих!''
- Харесва ми, че се провалих! Харесва ми, че се провалих.! - 'Харесва ми, че се провалих!'' Добре.
- Добре. Бягай да играеш.
- Харесва ми, че се провалих. - ''Харесва ми, че се провалих.'' Върви и го запомни.
- Ok, добре. Ще се видим следващата седмица. Ало?
- Ало? Ти се провали! Можеш да го направиш!
- Хей, Ан? - Помислих, че съм се свързала с горещия телефон на Тони Робинс по погрешка.
Извинявай, току що привърших. Как си?
- Обаждам ти се да те питам как мина срещата. - Беше много весело.
Мислех да ти се обадя още снощи, но не го направих защото беше вече много късно.
Трябваше, още не бях си легнала.
- Наистина ли? - Е, как мина?
Като цяло ужасно, с няколко момента на остра и мъчителна агония
- но поне не беше задълго. - Много съжалявам. Колко жалко.
Явно хората трябва да отговарят на определени изисквания, за да излизат с теб.
- Прекалено си ценен, за да си на пазара. - И аз това им обяснявам.
- Нали? Tрябва да те слушат. - Ти си най-добрата, знаеш го?
- Ех, ако беше еврейка. - Да, никой не е съвършен.
Та, с какво беше облечен?
Какво?
Нямам намерение да ти обяснявам с какво съм бил облечен на срещата. Защо трябва да го правя?
Искам да си представя как изглежда един дебнещ равин. Какъв ти е проблема, човече?
Добре. Морско синя риза с копчета.
Хм. Това е добър цвят като се имат предвид твоите очи.
- Морско синьо на тъмни райета. - Мога да си го представя...сигурно е много изискано.
Това съм аз...шик, но изискан.
- Обувки? - Кенет Кол, черна кожа.
- Номер? - Голям.
- O! - А да ти разкажа ли за специалния ми възел на вратовръзката?
O, бейби, не. Запази нещо и за десерт.
Не губи надежда, ok?
- Няма. - Добре.
- Довиждане, мистър Добре-облечен. - Чао-чао.
О, това е чудесно!
Радвам се да те видя. Имам един приятел тук, когото мисля, че бихте искали да видите.
А сега мога ли да ви помоля да отворите на страница 508 на ''Ein Keloheinu'' ?
Да, извинявай Рафи. Задръж една секунда.
Приятели, трябва да ви кажа нещо преди да започнем...
защото това наистина ме безпокои.
''Ein Keloheinu. '' Това е една радостна песен.
Това е молитва за възхвала на Бога,
казвайки Му колко много го обичаме Него...или Нея.
Но каквото и да правя, аз не мога да ви накарам да я пеете с чувство.
Затова съм ви поканил оркестър.
Миналата седмица си бях донесъл бонго-барабаните, но те не свършиха работа.
Мисля, че всички ще се съгласите, че това е крачка назад.
Така, че тази сутрин реших да доведа малко помощ от вън.
Maури, ако обичаш.
Можете и вие да пеете. Хайде!
- Да се позабавляваме малко!
Точно така! Станете! Вдигнете си дебелите задници от столовете. Хайде!
Вие там на евтините места!
Не ви чувам там! Пейте! Хайде!
Над 70 ! Хайде! Всички млади евреи!
Чудесни сте! Браво!
Равин, равин...
Tова е невероятно! Tова е shul!
Tова е истински храм! Знаете ли какво щеше да направи дядо ми ако беше видял това?
Tова е дъщеря ми, Рут. Тя учи в колеж за физиотерапевт.
Чудесни сте.
- O, равине, вие сте невероятен. Познаваш дъщеря ми Хилъри, нали. - Мамо, не ме притеснявай. Здравейте.
Джейк, Бони Роуз. Мисля, че не се познавате с дъщеря ми, Рейчъл.
- Здравей, Джейк. - Здравей.
Tова е вълнуващо. Не сме имали такива знаменитости тук.
Едно време... когато бях млад...
Бела Абзуг беше дошъл на едно обрязване...
Много съм слушала за теб, та реших да дойда да видя със собствените си очи.
- Службата беше прекрасна. - O...
- Беше наистина прекрасен. - Добре, ние всички знаем за твоите успехи.
- Знаеш ли, сега тя се премести в прайм тайма - най-гледаното време!
- Да, сега майка ми се занимава с моя P.R. - Знам какво искаш да кажеш, моята също.
Не, аз имам предвид наистина. Фирмата на майка ми за занимава изцяло с моя P.R.
-Джейк, аз съм от P.M.K. Тук е и нашия специален пратеник. - O. Това е страхотно.
Тя току що идва от интервю с Арафат.
- Ясер Арафат ли? - На арабски.
- Това е чудесно, не знаех. - Джейк, много неща не знаеш.
Вие двамата трябва да се срещнете.
- Може. - В четвъртък съм свободна.
Четвъртък... добре. Това е страхотно.
- Ok. - Ok. Страхотно, добре, до скоро Бони.
O, това е човека за който ми разказвахте... Да, сър.
Добре, оценявам това, което сте направили за нас през войната.
- Май са доста объркани. - Нека просто да кажем, че са малко развълнувани.
- За да бъдем честни, трябва да кажем, че май ние сме малко развълнувани. - Ok, с какво го сравняваш?
''С какво го сравнявам?''
Добре, определено... с групова медитация, .
с проповед, която прилича на комедия,
с твоя свободен импровизиращ стил.
Ok, с хора, които се наслаждават на службите? Хора, идващи изобщо?
Да беше им изкарал една серенада с Харлемския хор.
- Поне се молиха! - Това беше един шибан ''Ein Keloheinu''.
- Това не е кашер, равин Люис! - Лари, за какво става дума?
Аз ли трябва да ти обяснявам какво значи ''кашер''? Учил ли си gemara?
А вие какво мислите?
Проблема не е в идейте ти. Те са много добри.
Но понякога сте малко агресивни в изпълнението.
Да, но Бен, хайде бе, все пак мисля, че беше добре!
Знам, знам, знам. Обичаш малко да раздрусаш нещата,
- и това е добре. - Когато има успех, да.
Но все пак не трябва да забравяш, че много от хората идват тук за да усетят приемствеността.
Това не е просто сбор от хора, а твоето паство, Джейк.
Г-жа Катц иска да пее ''Ein Keloheinu'' по начина, по който тя го знае.
- Tрадицията не е стар навик. Тя действа успокоително на хората. - Добре, аз...
Все пак проблемите на г-жа Катц не ме интересуват.
Искам хората да се развиват и да се усъвършенстват. Нали това е нашата работа?
Знам, знам, знам, но трябва да бъдеш търпелив с тях.
Трябва да разбереш, че ще стигнеш много по-далеч с хората...
ако те знаят и усещат че са водени, а не ръчкани!
Браво Ан. Гордея се с теб.
Няма ги вече онези глупости за ''жената в сянката на мъжа''.
Половината от мъжете, които познавам, са недостойни за възможностите, които са имали.
Като самостоятелна жена, която иска да направи впечатление, те питам,
какво правиш с енергията, която ти е останала в края на деня?
Знаеш ли? Искам да кажа, не трябва ли да я поделиш с някой?
Е добре, прави това, което те правят. Хвани си любовници. Аз имам повече срещи от Джейк.
- Мамо... - Истина е.
И когато любовниците ти омръзнат, а това става рано или късно, просто се пречисти.
- Аз ходя на курсове. - Аз също! Пристрастена съм към тях. Кой е вашият любимец?
- Kaбала. А на теб? - Kикбокса.
O, занимавах се с кикбокс, но го намирам твърде жесток.
Сега се занимавам с Tae-bo. Удвоява ми енергията.
- Трябва да опиташ. - Да, аз имам нужда от нещо жестоко.
Да, разбирам какво имаш предвид. Ще се занимавам и с индианските барабани.
Занимаваш се с Tae-bo?
O, вижте тези pomegranates, а?
O, ''Our Lady's Bedstraw.'' Много поетично.
Добре, сега ти си наред. Имаш ли някоя нова, за която трябва да знам?
Уоу, 20 минути. Как бързо минава времето.
Господ ми е дал правото да питам. Какво стана с онова момиче Шапиро?
- O, не, само не за Шапиро, моля те. - Защо? Добре изглеждаше.
- Не е в това проблема. Проблема е тук. - Какво? Лоша кожа ли?
- Не, не е лоша кожа. - Еми какво тогава?
Ok. Ще ти кажа. Заведох я на вечеря.
Поръчах десерт, тя каза, че не иска нищо. Аз си поръчах орехов пай.
Тя ме помоли за едно парченце. Дадох й.
Лицето й се изду като на американска катерица. И тя вика:
- ''O, Боже, да не би да има орехи в това?'' - И какво?
- Мамо, това беше орехов пай. - А, ето там има един човек за тебе.
- Сега не искам да говоря. - O, хайде, кажи й.
- Той има много добри перспективи. - А? Кой?
- Кой? - Рейчъл Роуз, ок?
- Рейчъл Роуз. Излизал съм с нея. - Рейчъл Роуз от ABC?
- Да, Рейчъл Роуз от ABC. - Мисля, че бихме могли да бъдем роднини с нея.
-Питър Дженингс сигурно би дошъл на свадбата. -Хей, като стана дума за роднини,
Eтан и Джеки ме заведоха да гледам новата постановка на майка им. Беше супер.
- Как е Eтан? - Добре е. Вече е заместник-директор.
- Дали са му стария офис на татко.
Това е чудесно, трябваше да го науча от вас.
- Хей, може би ако му се обадиш да му честитиш... - Не искам да говоря за това.
- Mамо, сигурно ще му е приятно да те чуе. - Моля те Джейк.
Моля те, не ми разваляй деня. Имам теб и се разбираме добре.
Имам тази чудесна градина и пак съм със старата ми приятелка.
Нека просто да се хванем за ръце и да дишаме, а?
Заедно.
- Ти не дишаш Джейк. - Дишам.
- Не чувам дишането ти. - Не дишам силно, но дишам.
- Г-жа Лопез...
тя наистина е много секси...
а какви цици има...
Прости ми, отче
Не се притеснявай за това
Съвсем нормално е да имаш такива чувства
всички ги имат...
Важното е какво правиш с твойте чувства
Разбра ли?
Добре, знаеш ли какво? Трябва да вървя, трябва да вървя...
- Трябва да вървя. Наистина трябва да вървя. - Добре, добре. Здравей.
- Защо просто не си имплантираш това нещо в ухото? - O, аз съм първа в списъка за операции.
Бийп-бийп! Здравейте млади господине!
Здравей Радиомен.
- Чувствам се като Кръстник. Я се виж. - Да, аз пък съм Божи "consigliere".
- Вие трябва да минете през мен, за да стигнете до Него, затова съм толкова популярен. О, деца.
- Oмар.
Все забравям колко удивителен е Ню Йорк.
Знам. Който и да го е казал, това си е чиста истина.
Истинските нюйоркчани знаят, че хората живеещи на друго място...
в известен смисъл са измамени.
Мога ли...
Мога ли да те питам нещо?
- Да, разбира се. - Лично е, така че...
Ok, един момент. Може ли да поговорим за секса?
- А, за това ли било? - Ти си мой приятел и затова искам да знам как стоят нещата при теб.
- Добре, питай. - Наистина?
- Да, давай. Знам, че имаш списък с въпроси. - Ok. Ok.
Ok.
- Ok. - Добре, давай.
- Така ли е? Изобщо. - Не. Точно така.
И така, правил ли си някога...
- Да! Да. - ...секс?
- Да, да. Да. - С жена?
- Ти да не си хомосексуалист? - O, не. Не.
- Сигурен ли си? - Да, но даже и да бях, правилата са същите, нали?
- Липсва ли ти? Изкушен ли си? - Не.
- O, приеми го. Даже и да се променят правилата, това само би те изплашило. - Аз дори не мисля за това.
- Не си ли фантазираш? - Имам мечти понякога, но не наистина.
- Е как е възможно това? - Кое по-точно?
Виждала съм как жените те гледат, въпреки че знаят, че си свещеник...
- Не съм сляп, ок? - Ok, та как се справяш с това?
- Това не ме интересува, наистина.
- Така ли? - Да, това е извън мене.
Напълно съм отдаден на своята работа.
Абсолютно. На моята работа, да помагам на хората.
Това ме формира като човек, и напълно ме задоволява.
- Много съм щаслив. - Хмм.
Това жертвоприношение е жест, който е символ на моята отдаденост.
- Tова е голям жест. - Да, знам, че така изглежда,
но това е като когато човек откаже цигарите, първата година е най-трудна,
а после вече не ти прави впечатление, даже и да пушат около тебе.
Аз отказах цигарите преди 2 години. Когато хората пушат около мен...
просто ми се иска да им изсмуча дима от белите дробове, ок?
- Добре, недей да ставаш свещеник. - Аз...Бог.
Аз наистина се възхищавам на твоята отдаденост.
- Добре... - Аз не бих могла.
- Но и ти си се отказала от много неща, заради това което правиш. - Да, но идва момент, когато...
просто жадувам за някакъв контакт.
Нали разбираш? Иска ми се някой да ме пипне и аз да пипна някой.
O, невероятен си.
- Добре, благодаря. - Няма защо.
- И така ли свършва разговора за секса?
- Да, така. - Ok.
Обзалагам се, че никой не е задавал на Далай Лама подобни въпроси.
И знаеш ли защо? Лен, недей да спориш с мен.
Виж, имам го това тук пред мен и то не е правилно.
Ще се върна в офиса след час. Провери го отново. Господи, ненавиждам ги тези от Харвард.
Хмм! Рейчъл Роуз.
- Хмм. - За кога беше това?
- Четвъртък. - Четвъртък вечер, 20.00 часа, вечеря.
- Възбуден ли си? - Да, имам хубави усещания.
- Къде ще я водиш? - Не знам.
- Може би при... Ърни. - Ърни ли? Не, не можеш да я заведеш там.
С Ърни се познаваме от деца. Можеш да я заведеш при Хоулихан.
Не можеш да заведеш Рейчъл Роуз при Ърни.
Определено не и при Ърни.
- Трябва да я заведеш на някое ново и популярно място. - Определено популярно.
- Ok, и кое е това място? - Какво знаем за това момиче?
Рейчъл Роуз, 29 годишна. Колумбийско училище по журналистика. Експерт по Близкия изток.
Точно така. Близкия изток. Тя може да поръча на арабски. Дай й шанс да блесне.
- Къде има такова място? - Делфини'с, определено Делфини'с.
Четири звезди, Ню Йорк Таймс. Определено Делфини'с. Трябва ни резервация.
- Сега, с костюм ли ще бъдеш или нещо лежерно? - Не знам, мисля нещо лежерно.
- Не, костюм. - Костюм, определно костюм.
Ok, стига толкова. Аз сериозно, стига толкова, ок?
- Сега ме караш да мисля за това. - Не, успокой се, всичко ще бъде наред.
Хей, хора, какво ще кажете да дойдете с мен?
Искаш да заведеш със себе си един свещеник на първата ти сериозна среща от 2 години насам?
- За какво става дума тук? - Не искам да водя свещеник,
а искам да заведа моя приятел Брайън и неговата приятелка Ан, нещо като двойна среща.
Имаш претенции да сте двойка, какво лошо има в това? Или да не си зает?
- Ще си вземеш мобилния телефон и ще имаш връзка през цялото време. - Вече съм заета.
- И не е в това въпроса. - А в кое е тогава?
- Достатъчно си голям, за да отидеш на среща и без компаньонка. - Aмин.
Аз нямам нужда от компаньонка. Просто имам нужда от малко помощ. Хайде, хора, моля ви?
Умолявам ви.
- Знаете, това е начина бизнеса да се развива.
Хората си искат новините.
- Ето затова Брокау стои сега. - Какво?
- Том Брокау... стои прав, докато чете новините. - През цялото време ли?
- Да. - Наистина ли го прави?
- Да, вече може би една година. - Наистина ли? Трябвало е да гледам повече.
Знаеш ли, гледала съм твоето предаване за отровния газ. Беше много добро.
- Благодаря. С него наистина си спечелих известност. - Хм.
Аз пък си спечелих моята известност след като не припаднах на едно обрязване.
- Убедих МакДоналд да не продава '' МакОйстер.'' - Нацията ще ти бъде признателна.
- Така станах звезда. - А вие двамата от кога сте заедно?
- O, да. - O, Боже. Отдавна се познаваме.
Познаваме се още от деца, израснали сме заедно.
- Бях влюбен в Ан. - Наистина ли?
- Казах ти, а и тя го знаеше. - Не го знаех!
- Не, знаеше го, знаеше го. - Хмм, аз...
Добре, както и да е, срещнахме се пак преди няколко месеца, и това беше...
толкова неочаквано, но...
- O! Мисля, че е чудесно да бъдеш първо приятел с някого, нали? - Така е.
Първо приятели.
- Сама ли си пишеш новините?
Да. Не бих имала доверие на никой друг.
И ти сигурно сам пишеш своите проповеди, нали?
Всъщност си ги свалям от Интернет. Има една супер страница.
- www.hotgod.com. - Наистина ли?
- O. Не.
Не бе, будалкам се.
-И все пак...сигурно сам си пишеш проповедите. - Да.
- Той пише добри проповеди. - Благодаря. Всъщност, обичам да импровизирам.
Така поддържам... всички будни... включително и себе си.
Само, че предполагам това не става при твоята работа...
- с новините. - Защо?
- Имам предвид импровизацията. - O. Не, наистина.
Обзалагам се, че по това време на годината в Средния Изток е прекрасно, а?
- Да, но не и ако си кюрд. - Хмм.
- Извинете.
O, Боже Господи!
Иракския министър на отбраната се е самоубил.
Това добре ли е или зле?
Е, добре, това е... Брайън, би ли му обяснил?
Аз ще му обясня.
Какво ще кажете?
- Наистина е много хубава. - Страхотна е.
- Да. - И е много зряла.
- Беше чудесен. Впечатлени сме. - Изглеждаш много секси в този костюм.
- Мога ли да ти кажа нещо? - Благодаря.
- И ти си много красива. - И ти, изглеждаш удивително.
- Благодаря, момчета. - Да, не знам какво, но нещо ти има тази вечер.
- Нещо липсва. - Мобилния телефон.
Ох, ох, ох. Настроен е на вибрация.
Oу, това е много секси.
Не искаш ли да се отървеш от това нещо?
Ти не разбираш.
С този телефон си осъществявам контактите.
С него се привличаме. Не мога да го обясня точно.
Да, добре, привличането е интересно нещо.
Да, така е. За нещо абстрактно ли става дума или за нещо конкретно?
Aбстрактно.
Добре, изглежда, като че ли заминавам за Багдад.
Две секунди. Две секунди.
- И така, беше ми много приятно. - Радвам се, че се запознахме.
- Късмет и на двамата. - Благодаря.
- Ще ти се обадя. - Ok.
- Ok. Ще се чуем. - Ok. Обади ми се.
- Ok. Благодаря. - Обадими ми се по-скоро, ок?
- Чао. - Чао.
- За какво мислиш сега?
- Беше забавно. Бях в метеорологичната служба вчера. - Пак ли?
Всяка седмица ходя и забелязах тази малка живопис.
Това беше акварел на Бонард. Кой знае колко пъти съм минавала покрай нея,
но не знам защо, този път я загледах.
И просто бях... направо се заковах. Беше толкова красива.
Това е всичко. Просто се чудех как не съм й обърнала внимание преди.
Имам предвид, понякога...
не виждаме определени неща докато не сме готови да ги видим... по определен начин.
- Разбираш ли? - Да, така е.
Да.
Хей, какво става с Рут и Етан?
Еми, ъ...
Eтан се ожени за католичка и това изглежда не му се отрази добре.
- Затова ли се карат? - Не, не, те не се карат. Просто не си говорят.
Вече 2 години. Никаква комуникация.
- Ти сериозно ли говориш? - Абсолютно. Това е...
Какво? Да не би да не са били много близки?
- Близки са като Рут и Джейк. - Аха.
- Да, това обяснява много. - Да, имам предвид, разбираш защо тази вечер не беше просто среща.
Хмм.
- Чувствам се ужасно, че трябва да се прибирам толкова рано в къщи. - Ъ...
- Нали разбираш, ако те... - Ок, разбирам какво значи пейджъра да писка.
Отивам да си стягам багажа.
Не искаш ли да се качиш за по едно питие?
Да ми правиш компания?
Хм, бих могъл,
но мисля да те оставя да си свършиш работата.
- Нали трябва да заминаваш за Багдад. Имам предвид... - Да, да.
Дълъг полет, знам. Добре.
Но когато се върнеш, все пак бихме могли да се напием.
- Разбрахме се. - Ok.
- Чао. - Чао-чао.
Taкси!
- Е, аз съм до тук. - Ok.
- Искаш ли да влезеш за малко? - O, бих искала, но наистина трябва да се прибирам в къщи,
защото рано сутринта имам важна среща.
Аз също. Имам разговор с големия бос.
Добре.
Ще се обади рано.
- Добре. - Да, определено.
- Ok. Лека нощ. - Ok.
- Лека нощ. - Лека нощ.
- Здравей. - Здрасти.
- Какво правиш тук? - Не знам. Какво ли правя тук?
O, хмм, не съм пищяла така силно...
от както хокейния ни отбор победи Русия.
Невероятна си. Искаше ми се да го направя това в момента, когато слезе от самолета.
- Наистина ли? - Да.
Не сме се виждали 16 години.
Знам, а ти беше онази твърда, сексапилна и целеустремена бизнес дама.
Искаше ми се да те заведа някъде на безопасно място...
( Giggles ) Това би било импулсивно.
Да, и това е много импулсивно за мен.
- Повярвай ми. - Но би било добре, нали?
Да, имам предвид, че е малко комплицирано.
- Така ли? - Хм.
Какво ще си помислят колегите ти, ако знаят че спиш с равин?
Ще стане скандал.
- Чуй това. - Какво?
Знаеш какво представлява моя живот,
- тук съм за малко. - Да.
И ще се радвам просто да прекарам добре с теб.
Хм.
Но понякога, когато... Какво да кажа?
- Това ок ли е? - Да, ок.
Мислиш ли, че трябва да кажем на Брайън?
Аз...аз мисля, че това ще бъде малко странно за него.
Мислиш ли, че ще разбере?
Не, аз просто... Не знам.
Мисля, че трябва да оставим нещата така.
И аз.
Имам нещо, което бих искал да обсъдя с теб.
Тука е Джейк Шрам, търси Ан Райли.
- Да? Ok. - Хей, знаеш ли, аз мисля да се отбивам често тук,
та за в бъдеще можем да прескочим тези цели имена.
Можеш просто да кажеш ''Хей, Джейк'' a аз ''Хей, Tи-Боун.''
- Този пропуск важи за 1 час. - Ok. Благодаря.
В сряда имаш разговор в 19.00 и вечеря в 20.00 часа.
Добре, аз ще се обадя, а ти откажи вечерята. Трябва да отида на курс.
O, нещо закъснява.
- O, Господи. Хора, вие сериозно ли ходите? - Не, не, не, не.
- Да. - Не, не ходим.
- Видях, ясно ми е. - Не, не, не. Той е тук.
- Хей. - Здрасти.
Деби, това е Джейк.
- Здравейте, как сте? - Здравей Джейк.
Бих могла само да кажа...
- Благодаря. - Добре дошъл.
Ъ... Деби?
Деби, Деби, Деб... Какво?
- O! Броевете са добре, нали? - Да.
Добре. Провери го още един път,
и вземи 8 процента за I.R.R. и P.V.
Чао.
- Здрасти. - Наистина ли взимаш 8 процента за I.R.R. ?
- Защото аз бих взел поне 15. - Хм, поддържай Тора.
Виж това място. Невероятно е.
Tолкова е внушително!
- Можем ли да спуснем щорите? - O, o, o, o.
- Какво? - Чакай да ти покажа нещо. Помниш ли оня тип за който ти говорих?
- Оня тип, оня тип...Да. - Г-н 23-ти етаж.
- Гледай, ето там. - Добре.
- Съмнявам се, че има нещо интересно за гледане. - Повярвай ми.
О, Боже!
- Казах ли ти
Дали е пуснал някаква музика? Все едно снимат порно филм.
- Трябва да тръгваме. - Oo.
Много е самоуверен, личи си от позата му.
- Готов ли си? Да вървим. - Задръж една секунда. Тука мога да науча нещо ново.
- Уча се, а и ти ще спечелиш от това. - Хайде, че закъсняваме.
- Не мога в сряда вечер. На курс съм. - Ok, какъв е този курс?
Понякога опитвам нови неща. Не искам да говоря за това, неудобно ми е.
Не трябва да ти е неудобно. Много хора се занимават с айкидо.
- Не. - Танцова стъпка?
- Даже не са близки. - Защо това е толкова важно? Защо да не мога да знам?
- Джейк? Не. - Фенг шуй.
Не трябва да ти е неудобно ако това е фенг шуй.
Ok, знаеш ли какво? Не ми казвай. Даже не ме интересува.
Харесва ми да има тайнственост. Секси е.
Добре, всичко е наред. Трябва да отида до тоалетната.
Задръж малко, трябва да ти кажа нещо. Чуй.
Запази си мисълта.
- Я виж кой е тук. Виж кой е тук! - Хей! Хей!
- Равине! - Здрасти! Холи... как си?
Лари, Елен, какво... Какво правите тук?
А ти как мислиш? Купуваме си пуйка. Не, дойдохме да гледаме кино.
- Ето това правим. - Ти сам ли си?
Не, аз... аз съм с един стар приятел.
Защо си губиш времето със стари приятели, когато Ема Гербер...
от толкова време се опитва да те накара да изведеш дъщеря й?
Обади й се, семейството им е много богато.
- Въпреки, че тя не е Рейчъл Роуз. - Знам, но те нищо не направиха за нашия център.
Ще го направя. Ще й се обадя, но сега си почивам малко от всичките тези срещи.
- Защо? - Еми дойдоха ми малко в повече!
- Ние току що си говорихме за Рейчъл. - Добре.
- Заедно ли дойдохте? - Не, не, не. Ние просто...
Ето защо обичам Ню Йорк.
Това са моите приятелки Роз и Чая Ленц.
- Да. - Отиваме да гледаме един филм с Анди Гарсия.
- И ние. - Здравей, равине.
Дъщеря ми се върна от Либия преди една седмица.
- Да, ние... - Каза ми, че те е търсила.
- Много е разочарована, че не те е намерила. - Знам, съжалявам.
- Здравей. - Здравей, как си? Чудесно.
- Tова приятелката ти ли е? - Да, тя е.
Това е моята приятелка Ан. Лари Фрийдман.
Той е председател на синагогата, а това е жена му.
- Много съм слушал за теб. - И Хелън.
- Здравейте, радвам се да се запознаем. - Бони Роуз и Лунц.
- Лунц. - Лунц. - Здравейте.
- Всички тези хора са членове на паството. - Разбрах.
- Не разбрах другото ви име. Райли. - Райли.
- Aн, аз и свещеник Брайън... си играехме още като деца. - Това не е ли прекрасно?
- Кой филм ще гледате? - Ще гледаме... - С Aнди Гарсия.
- Той е в това, нали? - Не, не мисля така. Добре, ние трябва да тръгваме.
Както и да е, все пак мисля, че той е там.
Къде са салфетките?
Няма салфетки.
Боже Господи! Аз съм в криза!
Имам нужда от помощ! Имам нужда от...
когато в къщи няма салфетки,
просто отиваш в магазина и купуваш!
- Благодаря. Да, малко ми е студено. - Добре ли си?
Защо не вземеш нещо друго?
- Ok, какво има? - Ако не бяхме излезли, направо щях да се напикая, I'd be very pissed at you now.
Да, ако не бяхме излезли, бих казал, че положението ставаше страшно.
- Стана по-лошо. - Искам да кажа, че това не е извинение за това което стана там вътре.
Бих казал, че съжалявам.
- Добре, бих казала... - Какво ще кажеш? Добре, хайде да те видя!
- Хайде кажи, кажи ми всичко.
- Искаш ли... - Мисля, че беше добре...
- Благодаря на Бога. - Благодаря на Бога. Всъщност не бях много ядосана. А ти?
Не, но това не пречи да те напляскам.
- В много добра форма си. О, да, добре ли си?
Не, не, не, не, не трябва да сядаш.
Трябва да разпуснеш, иначе ще се схванеш, казвам ти.
- O! - Боли ли?
- Не, приятно е. - Ok.
Aу. По-силно.
По-силно.
Ok, това е достатъчно.
Много си мекушава.
Здрасти, аз съм Ан. Само трима души имат този номер.
- Ако ти не си един от тях, остави ме на мира.
Хей, това съм аз, там ли си?
Ало? Вдигни телефона.
Сигурно си още на работа. Не е нещо важно.
Просто си мислих за теб.
Можем да отидем на вечеря тази седмица, само аз и ти.
Между другото, аз съм Брайън, ако не си разбрала.
Знаеш къде да ме намериш. Обади ми се, ok? Чао.
- Какво? Не, не, не, не. - Трябва да тръгвам, наистина.
- Дай ми 20 минути. Хайде. - 20 минути ли?
-Ok, 15. - Закъснявам. А това започва да става лош навикt.
- 14 и половина. Моля те? - Трябва да ходя на работа.
- Всички трябва да ходим на работа. - Нямаш ли работа?
Имам. Ще превземаме паството на Бертов Шолем.
Ok, добре.
- Ok, Ще го направя. Ok. - А сега наистина трябва да тръгвам.
Опа, опс! Будка за такса.
Динг-донг... време е за плащане на такса.
Ok.
- Ето, платих. - Oо.
Бог сигурно много се е хвалил когато те е направил.
- Ok, тръгвай
Но ще се върнеш. Всички се връщат.
A, да, всички се връщат. Рано или късно, всички... Oo!
Хей.
- Здрасти. Как си? - Аз съм добре, а ти как си?
Какво става човече? Ти какво... Ти какво правиш?
Отивам да купя машината за караоке. Нещо прекъснах ли?
Да, има една блондинка тук.
- Хайде, да вървим. Да, хайде. - Сега веднага ли? Ok.
- Имаме парите, защо да чакаме? - Ok, влез за малко.
Не, не, не, хайде, трябва да тръгваме. Ще затворят след 20 минути.
Ok. Влез за малко, само за една секунда.
Хей, хей, хей! A.D.D. момче! Хайде!
Щом искаш да я купиш, купи я, но да отидем заедно.
- Съсредоточи се. Ok. Ok. - Аз съм с теб, човече. Ok.
Проба, проба.
Аз съм краля на рока. Няма по-добър от мен.
Мамка му, това не работи.
Продавача е отзад. Не мога да го намеря. Хей, чуй.
Доставчикът иска да направи кратка репетиция следващата седмица във вторник. Можеш ли да го направиш?
- Хм, вторник ли? - Трябва да разместим някой работи.
- Не разбрах. Просто казах ok.
Не, не мога във вторник. Тогава съм в траур.
Хм, а за четвъртък вечер? Можем да го направим в четвъртък вечерта.
Ъъ..., аз...просто не мога. Имам работа.
Добре, не можеш ли да го отложиш? Защото това тук наистина е важно.
- А те стават много раздразнителни. - Не, няма да мога.
Aн иска да отида с нея на някакво офис парти... Нали разбираш, и аз не знам какво е.
Наистина ли? Това да не е... нещо...голямо?
Не! Не, не, не. Просто се нуждае от някой, който да отиде с нея.
Да, сигурно не е нещо важно, защото даже не ми е споменала за него.
- Не, това не е... каквото и да е
- Какво правите момчета? Аз съм Дон.
- Дон? - Дон. Римува се с кон.
- Хей Брайън. - Кон ли? - Да, имаш ли някакви въпроси?
Да, да, наистина, Дон. Това добра машина ли е?
Да, добра е, ако вие сте евтино копеле.
Не, не, само се майтапя.
Tази там е добра, но ако говорите сериозно за караоке...
- Да, сериозно. - Ok. Tогава имам един модел за вас:
Аудио 2000.
Tова бебче има 16-битов двоен D.A. конвертор,
три лъчев тракер,
цифров клавиш контролер, така, че можете да променяте тоналността на гласа, ако не ви е наред.
Но аз нямам нужда от това.
Това е чудесно, колко струва?
- Цената не е важна! - Не, цената е много важна, всъщност.
Ok, хванахте ме. Можете да ме вкарате в затвора.
Малко по-скъпа е, но нека да ви кажа нещо, наистина си струва.
- Когато запеете на приятелката си, - Уха.
и сърцето и бам...
падне на пода,
тогава ще си кажете, ''Благодаря ти Дон.''
Ok, колко струва все пак?
Добре, ето как стоят нещата.
Ok? Обикновено не го правя,
но вие момчета ми харесвате,
а и спечелих някои неща снощи, така че ще бъда още малко по-щедър.
- O? - Ще ви я дам за 1 300.
- 1 300? - Крайна цена.
O, извинявай. Стана ми малко горещо.
Да, приятели, наистина стана малко горещо.
O, човече. Какво е това? Какво е това бе?
- Отивайте си от тук с това. Това истина ли е? - O, да.
Повярвайте ми, тези хора ви обичат. Те са омаяни...
от всеки, който може да оцелее с по-малко от 100 000 долара годишно.
Добре, ok. Чувствам се готов за това.
Запознай ме с някои специфични бизнес термини, така че да изглежда, че разбирам за какво говоря.
- Стандартна B.S.C. сделка? - Какво значи това?
- Пиене, празни приказки и круиз, бебчо. - Aха !
- Чакай. Как изглеждам? - Изглеждаш невероятно.
- Имам ли нещо по зъбите? - Дай да видя, не.
- Изглеждаш перфектно. - Благодаря, а ти готов ли си за това?
- Не съвсем, но да вървим. - Ok.
Хей, Ан, ела тук, ще ударим по едно бързо. Ще ти я заемем за малко.
Ти мислиш, че можеш да говориш? Tази жена може да говори.
- O, Лен. - Знаеш, че е така.
Благодаря.
Tова си е негов проблем. Страх го е да кара.
Ако човека просто... Хей.
Извинете равине, че ви прекъсвам, но има един въпрос...
за талмудския прецедент, който изисква вашето внимание.
Извинявам се.
Много добре. ''Taлмудския.'' От къде го знаеш това?
Виж града.
- Мислиш ли, че Лен е дете? - Да, все още.
- Тези хора те обичат. - Хм, обичат ме защото ще им скъсам топките.
Не, не, не, искам да кажа, те наистина те уважават. Това е удивително.
- Ти би трябвало да управляваш тази компания. Всъщност, те това и искат.
Какво искаш да кажеш?
Искат да водя една група за високи технологии в Сан Франциско.
- An, ти сериозно ли говориш? - Хм.
- Tова е... - Знаех, че ще питаш. Еми какво друго да питам?
Виж само, ти си като... Tова е невероятно.
Ако мислиш, че преди не съм имала никакъв живот, аз ще изчезна.
Да, но нали за това работиш?
- Гордея се с тебе. И много се радвам за тебе. - Наистина ли?
- Да, разбира се, наистина. - Добре,
ето в това е въпроса, Джейк.
Мислих за това и сега съм малко възбудена,
но не толкова за това, колкото за нас двамата.
И мисля, че няма да отида, защото искам да бъда с теб,
затова няма да кандидатствам за това място и ще остана тук.
Какво ще кажеш за това?
Оу.
Хм, това е... малко неочаквано.
- Така ли? - Да.
Сигурна ли си, че така ще е най-добре...за теб?
O, не знам. Аз... аз мислех, че ще се зарадваш.
Не! Не, не, не, Аз се радвам. Аз просто...просто...
Аз... извинявай, мислех... Грешно ли реагирах?
Не, не си. Беше просто импулс.
- Беше много добре. Много добре, наистина. - Защото мислех, че ние...
Не, знам. Мисля, че текилата малко ме хвана.
- Искаш ли да отидем някъде и да поговорим за това? - Не, не, не.
- Хайде да се махаме от тук. Да отидем да поговорим за това. - Не, не, не.
Страхотно е, толкова е хубаво.
Много ми е приятно, нека да се забавляваме, ок?
- Не, не искам... - Oo.
Да идем да потанцуваме!
- Aмин. - Aмин.
Така съм се наял, че даже не мога да се смея.
Как съм останал такова мършаво дете с тази прекрасна кухня?
Винаги си бил благословен, а и си наследил моите гени.
Eтан е друга история. Когато беше дете, беше много дебел.
Даже един ден не отиде на училище, защото не можа да влезе в нито един панталон.
- Шегуваш се. - Не, истина е.
Мамо, защо не вземеш да го оставиш на мира.
Сега изглежда много добре. Трябва да го видиш. Даже работи с треньор.
Джеки му е наложила режим. Изглежда спретнат и слаб, добре изглежда.
Изглежда слаб, защото тя не знае да готви.
Много добре си готви. Ако беше опитала, щеше да видиш.
Не искам повече да говорим за това. Разбрахте ли?
Добре, извинявай.
Та за какво си говорихме?
Беше много вкусно, благодаря.
- Както винаги. - Ако имаше и някой да нахрани всички мършави хора.
А сега вие момчета ще приберете масата, а ние ще си говорим.
Джейк, ще сложиш ли малко вода за чай?
Тук е като в приказка, всички тези цветя наоколо.
- Tова се нарича хупа. - Оo.
O, Господи, изглеждате толкова красиви заедно.
Моля те, тук сме много млади, още сме деца.
Може малко да го критикувам Джейк, но вие младите добре се справяте.
10 години му трябваха да се опознае и да престане да бъде глупак.
Това е доста трудно, ако си се хванал с някой друг глупак.
Страшното е, когато си прекарал 10 години в преследване на някаква цел, която си смятал за важна...
и след това започнеш да подозираш, че това не е верния път...
и тогава разбираш, че си си все същия глупак.
- Мога ли да ти задам един въпрос? - Аха.
Моя син добре ли се целува?
- В много добро настроение си. - Обикновено съм в добро настроение.
Но в момента си в особено добро настроение.
Ok, да. Да, така е. В много добро настроение съм.
Ok, имаш ли нещо да ми кажеш?
Не сега. Може би скоро.
- Наистина ли? Скоро? - Да.
- Ok. Значи ще ми кажеш. - Ще ти кажа.
- Ще чакам. - Добре.
- Не, тя каза, че... - Но това е нелепо.
Извинявай.
Господи, какво се е случило?
- Нищо. - Женски работи, добре сме.
Не съм се задълбочавала в детайли, но тя знае, че не се държим само за ръце.
Господи, не мога да повярвам, че си го направила. Нали се разбрахме това да си остане между нас.
Джейк, аз нищо не съм й казала. Тя сама е разбрала.
- Поне не се ли опита да отречеш? - Хайде, Джейк, тя знае.
Не е чудно защо плачеше.
Аз също плаках. Добре си поговорихме.
Да, тя беше объркана, но не и ядосана.
- Не, това беше само за пред теб. - Не мисля така.
Знам го, ок? Имам предвид...
Повярвай ми, нямаш и представа какъв кошмар ме чака.
Знаеш ли какво? Това не е кошмар. Ok? Така, че престани.
Хей, погледни ме.
Погледни ме.
- Аз съм влюбена в теб, Джейк. - Да, и аз те обичам също.
Не, и ти си влюбен, глупчо.
А това те плаши.
- Да, плаши ме. - И мене също.
Но аз живея с това, защото съм завладяна от това чувство към теб.
Искам да видя дали ще се справя.
- Страхотно! Аз как да се справя? - Ok,
нека оставим нещата да се развият до край.
Не ми говори за майка ти, за брат ти или за синагогата. Само за теб.
От какво имаш нужда, за да се справиш?
Tези неща са моя живот, не разбираш ли? Аз не мога просто да ги оставя настрана.
За теб може би е трудно да го разбереш, но факта, че ти не си еврейка...
е истински проблем за мен.
Не мисля така.
Ok, ok, ok, само искам да ти кажа, Джейк...
че трябва да бъдеш искрен пред себе си...
защото мисля, че това зависи само от теб,
до къде ще стигнат нашите отношения.
А това е проблем за теб, защото мислиш, че всички хора в твоя живот не могат да се занимават с това.
- Не, не могат. - Дай им шанс. 21 век е.
Какво общо има 21 век с това по дяволите?
Тук става дума за нас двамата, нали? Мислех, че се предполага да се забавляваме.
- Нека нещата бъдат прости. - И аз това казвам. На мен ми е забавно.
И на мене ми е забавно. Много забавно, о много забавно!
Добре, така е. Тогава защо да се откажем от това?
Виж, може и да си права, но не виждаш ли, че искаш от мен...
да рискувам да загубя всичко, което е важно за мен...
само за да видя дали нашата връзка може да просъществува?
Аз те обичам, но, но, но...
ние с теб сме толкова различни, че даже това, че и двамата не сме евреи е без значение.
Какво искаш да кажеш?
Искам да кажа, че приоритетите в живота ни са коренно различни. Виж си живота.
В твоя живот няма място за това на което съм отдаден.
Това е несправедливо.
Твоята вяра е една част от това, заради което те обичам.
Но ти трябва да имаш търпение...
за нещата, които на другите хора се отдават по-лесно отколкото на теб.
И знаеш ли какво? Ти никога няма да намериш този тип взаимоотношения, който търсиш.
И никога няма да станеш този духовен лидер, който можеш да бъдеш...
докато не се научиш да имаш поне малко вяра в хората.
Аз не ти казвам "Хайде да се оженим". Всичко, което казвам...
е, че съм влюбена в теб, и искам да бъда с теб, ето това е.
Не знам какво да кажа.
Какво ще кажеш за ''Цял живот съм чакал човек като теб,
и сега няма да те оставя да си отидеш'' ?
Съжалявам.
Съжаляваш сега. Ще видим как ще съжаляваш, когато изляза през тази врата...
и не се върна.
Tова е моя апартамент, ти си заминавай.
За тебе е. Кой се обажда по това време? Това е направо варварско.
- Не знам, съжалявам. - Тъкмо сънувах кремвиршите на мама.
- Ало? - Брайън?
- Хей, какво става? - Трябва да говоря с теб.
Можеш ли да дойдеш? Моля те?
Стой там, ok? Ей сега идвам.
Стой там, идвам. Ok.
- Здравей. - Добре ли си?
- Ужасно. - Дойдох колкото се може по-бързо.
- Извинявай, че ти се обадих толкова късно. - Няма проблеми.
Не се притеснявай за това. Какво...какво става? Какво не е наред?
- Нищо не е наред. Аз! - Какво искаш да кажеш?
- Какво искаш да кажеш с това аз? Ти си перфектна. - Нищо не ми върви!
- Не, не е вярно, ти си шампионка. За какво говориш? - Трудохоличка съм.
- Не, не си.
Ok, добре, такава си, но ти си нашата трудохоличка и ние много се гордеем с теб.
- Брайън? - Какво?
Ти си ми приятел, и ако те помоля за нещо, нали ще ми отговориш честно?
Разбира се, знаеш че ще го направя.
Като ме гледаш и като гледаш как живея, дали си казваш:
'' Това момиче има абсолютно грешни ценности за живота''?
Не, и не с този тон.
- Нямам ли душа? - Какво?
Нямам предвид дух, знам, че съм забавна.
Питам, дали живота ми ти изглежда празен?
Дали съм духовно празна?
- Не, да не си луда?
Имаш повече дух отколкото половината глупаци, които се разхождат там навън.
Какво? Природно си надарена. Имаш излъчване. Какво...
Повярвай ми. Какво става тук? За какво е всичко това?
Аз даже не знам от къде да започна, Брайън.
Ти си най-добрия ми приятел, а аз толкова много неща съм крила от теб,
всички тези чувства.
A сега се случиха разни неща, и аз повече не мога да крия от теб. Чувствам се ужасно.
- Всичко е наред, разбирам те. - Не, не е наред.
- Трябва да ти кажа някои неща и се чувствам ужасно. - Аз също.
- И аз имам какво да ти казвам. - Mоите са по-важни.
И са наистина ужасни, и мисля, че трябва да ги...
- Ok, всичко е ok. - Моля те, просто слушай
- И аз те обичам. - Моля?
Обичам те. Tова е което се опитваш да кажеш,
но се страхуваш, защото това съм аз, затова реших да го кажа пръв.
- Б...Брайън..., ъ... о, Брайън. - Недей, всичко е ok. Повярвай ми.
- Не можем да се борим срещу това. Твърде силно е. Всичко е наред. - Какво?
Не, Брайън, не мога!
Заради моя обет, така ли?
Това е обет. Tой те кара да се чувстваш виновна. Не мога да повярвам.
Не трябваше да говоря с теб за секс оня път на моста.
- Знаех си, вътрешния ми глас ми подсказваше да не го правя... - Не.
казваше ми, ''Не го прави. Тя е...''
- Брайън, ти не разбираш. - Ето сега, за първи път в живота си ревнувам от Джейк.
Завиждам му, щеше да бъде толкова лесно ако аз бях на негово място.
- Брайън, нека да ти обясня. - Избрал съм погрешната кола. Не мога да повярвам.
Хайде, хайде, признай си го. Ако не бях свещеник...
ако бях равин, можеше да се влюбиш в мен без да усещаш вина.
- Чуй ме. - Какво?
Аз съм влюбена в равин.
Моля?
Влюбена съм в Джейк.
Да, бе.
Tова се опитвам да ти кажа през цялото време.
Аз съм...аз съм зашеметен. Искам да кажа, аз съм зашеметен, направо съм парализиран.
Какво?
Извинявай, пресъхна ми устата.
Не мога да повярвам в това. Кога...кога се случи това?
- Заедно сме от юли. - От юли.
Юли.
Знаехме, че трябва да ти кажем, но просто не знаехме как ще реагираш.
Мислихме, че така е по-добре.
Аз...радвам се, че сте ми го спестили тогава, защото сега ми е по-леко да го приема.
Брайън...
Брайън! Хайде, нека да поговорим за това сега. Недей да пиеш.
Извинявай, но в светлината на неотдавнашните събития,
мисля, че никой от нас няма право да казва на другия...
какво да прави или да не прави, нали?
O, Боже
Сигурно ме мислиш за глупак.
- Не, Брайън. - Не, не, не, не.
Искам да кажа, аз си мисля, че съм един голям глупак.
Всичките тези моменти с теб, обикаляйки наоколо като облак,
който току що е отразил топлината между теб и Джейк.
Tова не е истина.
Толкова съм объркан, аз...
Господи, класически случай на третия излишен.
- O, Брайън. - Чувствам се като някой лош герой на сапунен сериал...
'' Свещеника от Мелроуз.''
- Не. - Не мога да го понеса това.
Знаеш ли, защо...защо сега? Защо ми го казваш това сега?
Не мога да разбера защо ми го казваш това сега, след толкова месеци лъжи и то по това време на ноща...
и ми плачеш...
- Той те е зарязал, нали?
Tози кретен те е зарязал, и ти се обаждаш на твоя стар приятел свещеника.
- Добре, аз... - Не, не, това обяснява всичко.
Но тази вечер, аз наистина не бих искал да съм свещеник.
O, Брайън.
И дядо ми и баща ми са обрязвали деца.
- Извинете. Хора, хора. Бих искал да вдигна тост. - Равине Якоб Шрам?
Равине Якоб Шрам.
O, Равине Якоб Шрам? Здравейте.
Извинете, мога ли да ви помогна?
Да, можете, можете. Аз съм отец Брайън Фин.
Търся стария ми приятел, равин Якоб Шрам и виждам, че той е тук.
- Брайън, какво става? - Изглеждаш добре.
- Разбиваш сърца, както винаги. - Брайън, какво става тук?
Не ми се усмихвай, ok? Разбрах що за стока си и не съм в настроение.
- Какво става тук?
- Ти си пиян. - Не съм пиян.
- Пиян си! - Не съм! Аз съм ирландец!
- Tова за мен е мляко, бейби. - Какво става тук по дяволите?
- Всичко е наред. - Не е наред.
Mоя най-добър приятел ме е лъгал в продължение на месеци.
И ми открадна момичето.
- Искаш ли да ми разкажеш за това? - Хайде, ела тук. - Да не би правилата да са се променили?
Махни си ръцете от мен!
- Какво? - Дай ми това, дай ми го! Невероятно.
Недей да лъжеш тук, това е божи храм.
Бог не обича лъжите. Може да хвърли някоя светкавица...
- по лъжеца! - Добре, от къде разбра за това?
'' От къде разбра ?'' Това ли е най-доброто което можа да кажеш? А ти как мислиш?
- O, тя ти е казала. - Да, докато плачеше на рамото ми.
А ти какво очакваше? Наистина ли мислиш, че тя просто ще те целуне по брадичката,
след като ти си постъпил така с нея?
- O, хей, хей, чакай малко. - Не, ти ме чуй.
Aн е много специална, ok? Тя не е като другите момичета.
А ти си й казал някои неща, за които аз те ненавиждам заради нея.
Не можеш да я зарежеш просто така, както онези с които излизаш. Няма да ти го позволя.
Брайън, аз съм влюбен в нея! Ok?
Съжалявам, че си разбрал по този начин за нас. Това е грозно!
Но това касае само мене е нея.
Не, било е между тебе и нея. След това си оплескал нещата. А сега е между мене и тебе.
- Защо трябва да е между мене и тебе? - Защото я обичам.
Знам, че я обичаш. И аз я обичам.
Не. Аз съм влюбен в нея.
Моля?
Да, това й подейства като шок, повярвай ми.
- Ти си влюбен в нея? - Това никой не го е очаквал. Много е странно.
Аз... това е просто... имам предвид, че тя ти е като сестра, Брайън. Това е...
Да, благодаря ти, че задълбочаваш моето объркване.
По дяволите, Джейк.
Имаш цял град пълен с жени в краката си.
Можеш да имаш която си поискаш. Защо си се закачил...
за първата жена, към която някога съм изпитвал някакви чувства?
O, я чакай малко! Ти чуваш ли се какво говориш.
Ти ми казваш, че аз е трябвало да съм чувствителен към възможността...
един католически свещеник да се влюби в моята тайна приятелка.
И какво, какво от това? Знаеш колко много ме е грижа за нея.
Можел си да предвидиш как ще свърши всичко. Добре се познаваш.
Да, познавам се. И какво искаш да кажеш с това?
Винаги се опитваш да имаш необвързващи отношения,
които обаче никога не се получават, защото жените се влюбват в теб,
тъй като си умен, забавен, сладък и т.н., знаеш го.
- Хей, не ми ги приписвай всичките тези работи само на мен. - Защо, защо?
Можеше да се хванеш с който искаш, Джейк. Защо вкара Ан в леглото си?
- Не съм я вкарвал в леглото си. Тя ме вкара в нейното. - Не ти вярвам!
Извинявай, но това е истината! Тя е жена! Не е Дева Мария!
Oу!
Да видим дали съм разбрал добре:
Говоря със свещеник, който се е напил като смок...
защото неговия най-добър приятел, равина, му е откраднал момичето.
- Точно така. - Благодаря ти.
- Искам да ти благодаря за този разговор. - Защо?
Защото сега вече мога да се пенсионирам.
Трябва да ми дадете съвет. Затова съм дошъл.
O, Господи. Какво знам аз?
Аз съм наполовина пенджабски сикх, една четвърт тамилски сепаратист.
Сестра ми е женена за доктор евреин от Ню Джърси,
а другата ми баба беше ирландска монахиня, която ми остави този бар,
което е друга история.
Католико-мюсюлмански сикх с роднини евреи, така ли?
Да, да.
Много е сложно. Аз чета дианетика.
Не те обвинявам.
Благодаря, че ме изслуша.
Чувствам се така, сякаш съм ви помолил за епитимия.
Аз не налагам епитимия.
Давам алкохол.
Ще ти кажа каквото знам.
Нека онези, които ни обичат да ни обичат.
A тези, които не ни обичат...
нека Бог да обърне техните сърца.
И ако не може да го направи,
нека обърне глезените им,
за да можем да ги познаем по куцането.
- Наздраве. - Наздраве.
Aн?
- Aн? - Хм?
Брайън, пак съм аз.
Моля те, обади ми се, Фин? Брайън, обади се на Ан, моля те.
- Сериозно, аз наистина искам да говоря с теб, ok? Чао
Спомням си, когато бях влюбен в едно момиче в Прага. Беше през 1968 година.
Беше много красива. Изглеждаше като Карол Ломбард.
Сграбчи ме на алеята зад църквата.
Натисна ме на стената и ме целуна.
Почувствах се като Ричард Чембърлейн в ''Птиците умират сами''
нали знаеш, в сцената в хамбара с Меги.
Бях толкова щаслив, че мислех, че ще умра.
Никога не си ми казвал за това. И какво, какво се случи между вас?
Нищо. Флиртове, малко приятни моменти...
Скоро, след като руснаците нападнаха Чехословакия,
аз заминах за Америка.
Не знам, но ще ти кажа нещо.
Ако ме беше целунала пак,
мисля, че сега нямаше да съм тук.
От всичко щях да се отрека.
Искам да кажа, че тя не го направи, но...
Не знам, аз просто... продължавам да си мисля...
за онова, което казахте на семинара, колко е тежък живота на свещеника.
И как, ако се чувстваш щаслив да се занимаваш с нещо друго, трябва да го направиш.
Ето това е като за начало,
което не е съвсем лошо,
защото те кара да се чувстваш като морски пехотинец.
Истината е, че човек никога не знае...
дали може да бъде само едно нещо.
Дали ще бъдеш свещеник или ще се ожениш за една жена,
това е същото предизвикателство.
Не можеш да се отдадеш на нещо истински...
освен ако не приемеш, че това е твой избор...
който ти си направил и би направил отново и отново.
Аз съм свещеник вече над 40 години,
и съм се влюбвал поне по веднъж на всеки 10.
Няма да ми кажете как да постъпя, нали?
Няма.
Бог ще ти даде отговора.
- Здравей. - Здрасти.
Как си?
Какво става?
-Знам, че сигурно още си ми сърдит. -Сигурно?
Не, аз определено, определено все още съм ти сърдит.
Ok, надявам се, че не си си помислил, че просто ще дойдеш тук след няколко седмици...
- и ще ме намериш в добро настроение или нещо такова. - Не, знам, че още си сърдит.
Да, а ти какво очакваше?
Просто трябваше да ми кажеш. Трябваше да ми кажеш.
Сигурно бих ти казал "не", бих ревнувал, а това щеше да оплеска всичко,
но поне щяхме да си останем приятели.
Ние все още сме приятели. Господи, надявам се все още да сме приятели.
Приятелите не се лъжат и унижават един друг по този начин.
Добре, затова съм тук! Затова искам да се извиня ако ме оставиш да кажа нещо.
Искам да говоря. Всичко това ми е в главата. Искам да го изкажа.
Добре, говори! Хайде, давай! Казвай!
Ok.
Добре, сега си загубих мисълта, така, че казвай ти. Какво искаше да кажеш?
Исках да кажа, че наистина постъпих лошо, за което много съжалявам.
Ти си най-добрия ми приятел. Искам да те помоля да ми простиш!
- Tова беше много елементарно и директно. - Благодаря ти.
Знаеш, че имаш късмет, че съм свещеник...
защото прошката донякъде идва след описание на събитието.
Ти си добър свещеник.
Купил съм ти нещо.
Не ти го дадох до сега, защото ти бях много ядосан.
- Хубаво е. - По дяволите.
Равин Шломо Шнирсон, първа година.
- Tова е последната от серията. - Знам. Говориш за тази карта вече 15 години.
- В добро състояние е. Тя е като... - Да, като нова е. Трябваше да я купя.
Брайън!
- Благодаря. - Няма защо.
Слушай. Колко години вече съм...
Съжалявам, че не съм ви виждал заедно.
Мисля, че по някакъв начин това би ме направило щаслив.
- Говори ли с нея? - Не, не съм.
Сега отношенията между нас са малко странни.
Ами ти? Решаваш ли задачите?
Не. Не.
Но всъщност това е една от причините за малко да загубя работата си.
- Ти сериозно ли говориш? - Да.
Каква бъркотия. Съжалявам.
Човече, аз наистина бях започнал да мисля, че съм научил някои неща за живота.
Да, аз също.
Какво става, мамка му?
- Здравей. - Извинявай, но мисля, че...
аз не съм човека, който може да ти даде обективен съвет при една по-специфична изповед.
Брайън.
Недей да казваш нищо,ok? Просто ме изслушай.
Искам да ти кажа само едно нещо и след това си отивам.
Ти си ми приятел и каквото и да е станало,
аз не мога да допусна да мислиш, че мойте чувства към теб...
имат някаква връзка с чувствата ми към Джейк.
Tова не е проблем и ти го знаеш.
Мислих, че ме искаш,
и... и това ме засегна.
Не знам. Може би това да не е справедливо,
може аз да не виждам нещата по правилния начин,
но така го почувствах тогава.
Не знам какво да кажа.
Аз, ъ...
Толкова много се забавлявах и...
такива чувства имах тогава.
Не само към Джейк,
но това...
беше свързано с онази част от мен, която дълго време беше затворена.
И ако съм задоволявала тези чувства твърде много за твоя сметка,
или съм ги приемала за даденост, много съжалявам.
Не бих могла да понеса да те нараня.
Вината не е твоя.
Сам се забърках в това.
Ще ти кажа нещо. Не знам кое чувства е по-лошо:
разбитото ми сърце или това, че започвам да се съмнявам в себе си,
- какво значи това за мен. - Не си и помисляй да се съмняваш в себе си.
Много добре знаеш, че имаш талант.
И ако се съмняваш само заради мен,
Брайън, просто не знам какво ще направя със себе си.
Аз не се съмнявам в себе си заради теб.
С теб се чувствам в най-добра форма и това ме кара да се съмнявам във всичко останало.
Не знам какво да правя, Брайън. Кажи ми какво да правя и аз ще го направя.
Така ми се струва или изповедта стана малко деликатна?
Благодаря. Ok.
Добре, светлините работят, камерите дойдоха,
столовете са поставени както трябва.
Вчера изпратих поканите. Караоке машината е тук.
- O, не, не, за караокето ни трябват дискове. - Какво?
Трябва да се обадя на Дон като се върна в къщи.
Обади му се сега.
- Извинявай. К...какво е това? - Това е мобилен телефон.
- От къде го взе? - Ан ми го даде.
Запамети "Бог" на един бутон. Аз го набрах и се оказа, че това е музея на Елвис Пресли.
Виж, съжалявам, но трябваше да го кажа.
Нали знаеш, че заминава следващата седмица? Знаеш, нали?
Да, знам.
- Ok, просто проверявам. - Вие двамата говорихте ли си?
- Да, да, проведохме един добър разговор. Говорихме и решихме проблема. - Това е добре.
- Да, добре е. Да. - Хубаво.
- Добре. - Толкова е очевидно, че ти все още мислиш за нея.
- Сигурен ли си, че не искаш да поговорим за това? - Да, не искам!
- Това е странно за мен. - Aз питам ли те? Искаш ли да говорим за това?
Не искам да говоря за това. Ще говоря за това когато аз искам да говорим за това.
Ok.
- Просто си мислех за това, че тя заминава следващата седмица. - Брайън, знам го това!
- Ако ще правиш нещо, то го прави по-скоро. - Какво искаш да направя?
- Това не е като да...
Равин Шрам.
Моля?
- Извинете, търся Рут Шрам. - Д-р Маркс.
- Какво се е случило? - Майка ви припадна.
- Получи исхемична атака. - Какво?
- Това е нещо като ''почти'' удар. - Какво значи това? За какво става дума?
- Получила е временна блокада на кръвта към мозъка. - Тя добре ли е?
Донеси ми моя парфюм Обсешън, малко ореховки и компютъра.
Трябва да си проверя пощата.
Няма да ти донеса компютъра. Трябва да почиваш, ok?
- Доктора каза 2 дена пълна почивка. - 2 дена? Я стига.
Ако трябва да остана тук 2 дена, трябва да им дам всичко което имам по дяволите.
Предполагам, че брат ти знае за това.
Да, забил се е в Хамптон, но проверява как си.
Да, добре. Няма значение. Утре ще си бъда в къщи.
Благодря ви момчета, че дойдохте.
- Няма защо. - Къде е третия мускетар, г-ца Райли?
Хм, сигурно много работи?
- Какво? - Знаеш ли какво? Аз...аз бих пил едно кафе.
- Аз ще донеса. - Не, всичко е наред, аз ще взема.
Вие си поговорете.
- Какво е станало? - Виж, мамо, не бих искал да се притесняваш за това, ok?
- Всичко ще бъде наред. Това е моя работа. - Работа за какво, как?
Това беше моя работа. Всичко приключи и не искам...
- Искам да поговорим за това. - Не, не трябва да говорим за това.
- Не, искам да поговорим за това. - Мисля, че трябва да си почиваш.
- Няма за какво да се говори. Не, има. - Да, има.
Има.
Седни и се отпусни.
Чуй ме. Има причина, поради която брат ти не е тук.
- Да, знам, знам. - Не, не знаеш.
- Няма да позволя това да се случи отново. - Ти нищо не знаеш!
Направих грешка.
Истината е, че той ме наказа, но това беше моя грешка.
Трудно е да видиш сина си... като мъж.
Не можах да направя това за него.
Ти си мъж, Джейк, добър човек. С теб успях.
Ти сам трябва да вземеш решение какво е важно за теб.
Аз се гордея с теб, без значение за какво.
Mамо,
Обичам те.
Благодаря ти.
Равине
Как е майка ти?
Добре е. Тя всъщност е тук тази вечер.
O, това е чудесно.
Предполагам, сте приготвили реч за тази вечер.
- Да. - Добре.
Предполагам, че изпълнението ви ще бъде впечаляващо?
Шалом.
Йом Кипур е нещо като супер купата...
на еврейския календар,
повечето от равините се опитват да назубрят най-доброто от своите проповеди през годината...
в една така наречена "най-добра" проповед.
Нямам намерение да го правя това тази вечер.
Няма да говоря за значението на Бог...
нито за положението в Израел, нито за статута на еврейте по света.
Искам да говоря за нещо малко по-лично.
Искам да говоря за нас.
За вашия и моя статут.
Един мъдър човек ми каза веднъж, че нито един равин не може да спаси когото й да е.
Той може само да предложи себе си като съветник на наплашените хора.
Живеем в един сложен свят,
свят, в който границите и определенията...
са замъглени и кървят един в друг...
по такъв начин, че ни предизвикват не само като евреи, но и като хора.
A сега за малко ми позволете аз да бъда вашия съветник.
Вие, ъ...
Поделили сте живота си с мен.
Изследвали сте вашата вяра с мен по начини, които знам, че понякога...
изглеждат малко странни и дори може би малко страшни.
И все пак сте ми вярвали.
A през последните няколко месеца,
аз наруших това доверие.
Наруших го, защото не споделих с вас моя живот.
Няколко месеца аз се срещам с жена, която не е еврейка.
Няма значение дали съм още с нея... или не...
или дали я обичам ... а аз я обичам... много.
Важното е, че не трябваше да се страхувам да го споделя с вас.
Не съжалявам, че я обичам.
Съжалявам....Много съжалявам, че съм имал толкова малко вяра във вас.
Йом Кипур е деня на изкуплението.
И затова тази вечер,
аз заставам пред вас...
и ви моля да ми простите.
Tова ще отнеме малко време, Джейк. Върви си в къщи.
Ще ти се обадя веднага щом съвета вземе решение.
Но ако искаш можеш и да останеш.
Хайде, хайде. Да?
- Да. - Да! Oх! Oх!
Господи, не го прави по този начин.
Защо аз... Oх! Oх! Oх!
Tова е фантастично. Изграден равин. Как се чувстваш?
- Добре. - Господи. Нали знаеш,
тази вечер имаме голям повод да празнуваме.
Знам. Определено е време за Манишевич (вино).
Между другото, имаме два кашона от него.
Взе ли дисковете от Дон?
Не, но ще ги взема, не се притеснявай.
Виж, не искам да ти развалям настроението, но трябва да отида да се сбогувам с Ан.
Тя си заминава довечера. Знам, че не ти се говори за това, но трябваше да ти го кажа.
- Да, нали. - Какво нали? Хайде бе, хайде човече.
Какво правиш? Какво искаш да направя, да се самобичувам ли?
Еврейте не го правят това. Ние... ние засаждаме дървета.
Виж, кой говори за усещането за вина?
Искам да кажа, нали разбираш... Просто мисля, че трябва да направиш нещо по въпроса.
Сега си като в менгеме.
Какво би могло да те задържа в момента?
Обичаш я, нали?
Да, обичам я. Аз просто...
Искам да кажа, хайде бе, това не е достатъчно.
Чуй се какво говориш. '' Не е достатъчно'', какво имаш предвид?
Няма нищо по-лошо от това. Знаеш го.
От години говориш за това, как искаш нещо такова...
колко много искаш точно това да ти се случи, и когато то се случва,
ти се отдръпваш.
Що за план е това? Знаеш какви са пътищата Господни.
Сигурно си мислиш, че Той пак ще ти даде такъв шанс...
само защото си негов служител, така ли?
Виж ме. Аз съм ти приятел и ти казвам,
правиш го това много сложно.
А нещата са много прости. Ти я обичаш и тя те обича,
тя си заминава след 2 часа.
Задай си въпроса: Искаш ли да направиш нещо или не?
- Защо стоиш тук? - O, Господи, прав си. Защо ли стоя още тук?
Още не е зелено.
Това е Ню Йорк. Кой ти гледа светофара? Пресичай тази шибана улица!
Какво, сигурно всички ние имаме нужда от някакви знаци, които да ни казват какво да правим ли? Хайде!
- Брайън, трябва да отида. Трябва! - Да, отивай!
- Брайън, благодаря ти! Благодаря! - Какво стана със свободната воля? Със силата на човешките способности?
Пресечи улицата. Tочно така, върви! Давай! Върви и просперирай!
- Извинете, господине, мога ли да ви помогна? - Здрасти, T-Бон, търся Ан.
- Съжалявам, сър, никой не отговаря.
T-Бон, погледни ме. Не ме ли позна?
- Аз съм Джейк. - Във връзка с какво сте тук?
Във връзка с нищо.
Виж, направи ми услуга. Tова е нещо много, ама много важно за мен.
Лично е. Можете ли да се качите горе и да кажете на някой, че Джейк Шрам е тук?
Не мога да направя това, сър.
O, човече, помогни ми, хайде. Мъже сме все пак.
Вземи ме със себе си.
Още не знам къде отивам.
Ти какво мислиш? Отиваш в Сан Франциско...
да управляваш света и да водиш един вълнуващ живот.
Не казвай на никого, но мисля, че трябва да си почина малко от този вълнуващ живот.
- Наистина ли? - Да, така мисля.
Колко тежиш, сигурно има 140, 145 кг ?
- 160. - O, 160.
Уоу!
- Ok. Ok! Ok.
- Добре. Oу! Oу! - Следващия път си уговорете среща, сър.
Хей, хей, аз сериозно, вдигам тост. За Ан.
- За Aн.
Благодаря ви приятели, ще ми липсвате.
- Да, наистина. - Така е, много неща ще ми липсват от тук,
като наприме неизчерпаемия Лен, емисиите на Хоуърд Стерн.
И разбира се, моя Ромео Казанова отсреща.
- Какво е това? - Кое?
- O, Боже. - Кой е това?
Това е Джейк.
- Какво прави? - Не знам.
- Aн Райли. - Aн! Aн, аз съм, Джейк! Виждаш ли ме?
Защото аз не те виждам. Все едно си гледам отражението в огледалото.
Джейк, виждам те. Какво правиш?
Искам да дойда при теб, но с този Т-Бон е все едно да влезеш в Пентагона.
Та реших да пробвам Г-н Казанова. Между другото, той се казва Хауърд.
Виж, има някой неща за които мислих.
Искам да говоря с теб. Да не би да си на микрофон?
Здравей, Джейк!
- Здрасти.
- Давай. - Можем ли да поговорим...насаме? Сега мога ли да дойда?
Не, сега мисля, че е добре.
Ok, ъ..., добре съм.
Виж, аз...аз мислих за тези неща, и...и...и просто искам да се извиня.
- Ти беше права. - За какво?
За всичко. За нас, за мен... особено за мен.
- Постъпих като глупак. - Какво каза, Джейк?
Какво каза?
Казах, че те обичам.
Влюбен съм в теб.
Цял живот чаках някой като теб и сега няма да ти позволя да си отидеш.
Моля те, не си тръгвай.
Aн, не искам да си тръгваш.
Ъ..., хайде да зарежем този телефон.
Ало? Какво става? Aн?
- Aн? - Тя тръгна, приятелче. Тичай!
- Какво? Какво? - Давай, давай!
Уоу!
- Такова нещо никога не ми се е случвало. - Нито на мен.
- Здрасти. - Здравей
- Тук всичко наред ли е? - Да.
- Всичко е наред. - Добре.
Здрасти.
Равин Люис. Aнa, това е равин Люис. Равин Люис...
- Радвам се да ви видя отново г-це Райли. - Аз също, равине.
- Пропуснахте последния ни час. - Знам, съжалявам. Мислех да напускам града.
Не ме гледай с този тон в гласа.
- Бих започнала отново, ако няма проблем. - Ще се радвам.
Aн...
А сега, ако ни извините, ще отидем да танцуваме.
- Хей, хайде, да започваме. - Ok.
Ok, моля за вашето внимание. Искаме да направим официално откриване.
- Да, всички... - Страхотно е да се види такава посещаемост.
- Благодаря на всички, че сте тук. - Честито на всички.
Чудесно е, че има толкова двойки от различни вероизповедания.
- Защото вие не сте... - Това е като края на "Уестсайдската история". Стопля сърцата.
- Да се хванем за ръце - Tова е вашето място.
- Наслаждавайте му се. Ok? - Ok.
- Здравей. - Здрасти.
Мога ли да ви прекъсна или третият е излишен?
- Не и този трети.
Задръжте така.
П р е в о д R I S T A K I